Hei, Ben.
- Det er så fælt. - Ja. Jeg fatter det ikke.
- Ben? - Elisa...
Åpne øynene. Sakte. Du er på sykehuset.
Du har vært her i ei uke. Du har vært utsatt for en ulykke.
Elisa!
Elisa...
Politiet har bekreftet at Lauren Perris' død etterforskes som drap.
Sangerinnens lik ble funnet i en kanal i East London tidligere i dag.
Man håper overvåkingsbilder kan hjelpe i jakten på morderen.
James Stephens følger saken.
Han står ved kanalen i Hackney, hvor dykkere fant liket av Lauren.
- James, hva skjer nå? - Som dere ser bak meg...
Kona mi er død.
- Jeg vet ikke hvorfor jeg er her. - Kanskje fordi jeg hjalp deg sist?
- Har vi begynt? - Det er opp til deg, synes du ikke?
Du kan tegne, hvis du vil.
Minner det om da du mistet foreldrene dine?
Blir du ikke lei av å snakke om foreldrene mine?
- La oss snakke om dine foreldre. - Foreldrene mine er døde.
- Det er mine også. - Jeg vet det.
Nei, det minner ikke om noe som helst.
- Hva mener du? - Alle de sørgende menneskene...
Det er bare...
Det gjør meg kvalm. Jeg får ikke rom.
Jeg får ikke puste. Alle tårene for en de ikke kjenner.
Det må være hardt at alle sørger over Lauren Parris.
Som om ingen føler med deg.
Jeg har aldri forventet at noen skulle føle med meg.
Jeg har ikke hørt et ord fra familien hennes.
Kanskje de ikke har det nye nummeret mitt.
Det har alltid vært noe... Jeg vet ikke helt.
De har aldri likt meg. Så enkelt er det.
Og nå, siden denne...
Siden...
Det er vel ikke så overraskende?
- Fordi du kjørte, mener du? - Fordi jeg overlevde.
Ben!
De små detaljene skremmer meg.
Angsten for å sovne og kanskje svelge noe giftig.
Angsten for at et tall eller et ord begynner å vokse inni meg, -
- inntil det ikke er mer plass i hodet mitt.
Angsten for at jeg skriker midt på natta, og at ingen kommer.
Et ekko bak stengte dører. Et ekko av barndommen, -
- hvor dørene var stengt, men innimellom åpnet seg på klem.
Og gjennom sprekken i døra kryper natta inn -
- og lyser opp skyggene i det forbudte rommet.
Inngangen til det gamle likhuset.
Men det er egentlig bare en kjeller.
Hvis du vil at jeg skal oppbevare noe her nede, så bare si ifra.
Såframt du stoler på Alice og Brodie, da.
Portørene. De pleide å skrive opp navnene -
- på alle folkene de brakte ned hit.
Jeg er Roland. Jeg er oppsynsmannen.
Og... vær så god!
Hvor hun gikk etterpå vet man ikke.
Politiet håper at denne rekonstruksjonen kan løse mysteriet.
Etterforskerne håper at en eller annen erindrer noe, -
- og kommer med opplysninger som fører dem til Laurens morder.
Gi plass på fortauet. Filmteamet også, takk.
- Rolig, Ben. Det er meg. - Tommy...
- Godt å se deg. - Hvordan går det?
- Hva gjør du her? - Jeg har nettopp flyttet tilbake.
Hva faen glor dere på? Dra hjem til foreldrene deres!
Svin! De har brutt seg inn to ganger denne uka for å stjele tresprit.
De drikker det. Tenk deg det.
- Det smaker faktisk ganske godt. - Du har fått sans for beige, hva?
Det heter 'blekbrun'. Hva nå det er.
- Hjelper du meg? - Jeg vil snakke med deg om det.
- Nei. Aldri i livet. - Jeg ber ikke om noe fulltids.
Se deg rundt. Jeg håver ikke inn penger, akkurat.
Jeg synes det er veldig fint.
Gå inn ved siden av og be Brenda sette over noe te. Kom igjen.
- Det er ikke noen her. - Nettopp. Jeg måtte sparke Brenda.
Sa du at du hadde flyttet inn lenger opp i gata?
Ja. Jeg prøver å få en ny start, du vet.
- Elisa er død. - Herregud, Ben...
- I en bilulykke. - Du burde ha ringt.
- Begravelsen... - Jeg var ikke der selv.
Jeg var såret. Jeg lå i koma.
- Kunne de ikke ha ventet på deg? - Jo, det kunne de.
Det var visst søstera hennes som arrangerte alt.
Herregud... Carrie?
Jeg trodde ikke hun kunne gjøre noe sånt.
De filmet det for meg. Jeg vet ikke hva presten må ha tenkt.
Du vet hvordan hun er. Alt skal være stort. Gospelkor.
Duer som ble sluppet løs over kirkegården.
Hør her... Du kan være med på de store jobbene. Så går det fortere.
- Hva sier du til det? - Takk, Tommy.
La oss drikke og feire det.
MANGAER I DYP SORG OVER PARRIS' DØD
- Hei. Jeg ville bare... - Du satte igjen sukkeret?
Ja. Til kaffe eller noe sånt.
Unnskyld. Det er litt banalt.
- Du drikker ikke kaffe, hva? - Nei.
Vel, jeg gjør det, men jeg bruker ikke sukker.
- Beklager at det ser sånn ut. - Hva?
- Jeg er på en måte vertinnen her. - På en måte?
Det er et fryktelig ord.
Jeg passer stedet for faren min. Han elsker å foreta ombygginger.
Jeg heter Charlotte.
- Og du er Ben? - Ja, det stemmer.
Vel, jeg får gå. Jeg skal nok la være -
- å sette ting foran døra di igjen. Med mindre det er noe viktig.
Jeg bruker sukker i te.
Hør på meg, Ben!
Du hører faen meg aldri etter!
Du hører aldri etter!
Det er ikke unormalt. Hjernen din er så vant til at hun er der -
- at den omdanner lyder og synsinntrykk til bilder av henne.
Den var ikke så vant til at hun var der.
Hun reiste mye med jobben. Det var bare det.
Det var bra. Det var sunt, du vet.
- Men ..? - Jeg...
Jeg vente meg aldri til det. Jeg følte at jeg gikk glipp av noe.
Ynkelig.
Hun trengte det.
Det var liksom å ha en livvakt mellom oss.
- Hvordan har du det med det nå? - Topp. Virkelig bra.
Vi kranglet den dagen hun døde. Vi kranglet i bilen.
Jeg husker ikke hva som ble sagt, men...
- Jeg elsket henne virkelig. - Og hva følte hun for deg?
Sikkert at jeg ikke fulgte nok med trafikken.
- Tror du virkelig det? - Det der vil jeg ikke inn på.
- Hun elsket meg, det vet jeg. - Fint.
- Vil du bli med ut og ta en øl? - Nei, ikke i kveld, takk.
Men du kommer deg vel ut?
Har du fortsatt atelieret i Rathwell Street?
Nei, det er...
Det er liksom alt annet. Det er under ombygging.
Hva med maurene? Driver du fortsatt med dem?
Herregud, du har holdt på med det siden kunstskolen.
Du er utvilsomt litt smårar.
Hva?
- Jeg møtte Carrie i går. - Gud...
- Hvordan var det? - Fint.
Det var bare... Jeg fortalte henne at vi jobbet sammen.
Jeg kondolerte og...
- Hun var bare... underlig. - Hun er underlig.
Hun fornektet det nærmest. Hun ville ikke snakke om det, -
- og hun var skikkelig avvisende. Bare...
Jeg vet ikke... underlig.
'16 Roma Rd. Klokka 20.'
'Det er viktig.'
FORSVUNNET STJERNE FUNNET LIKET FUNNET I KANAL
Led oss ikke inn i fristelse, men frels oss fra det onde.
For riket er ditt, og makten og æren i evighet. Amen.
Ja, okei. Det er noen som drar i meg.
Det er noen som drar i meg her.
Jeg mottar...
deg. Og deg. Dere begge to.
Jeg føler et slag. Det skjedde plutselig.
Jeg føler en yngre energi. Det var sønnen deres.
Han vil at jeg skal fortelle dere at han hadde et valg.
Han var veldig atletisk. Han følte at han kunne gjøre alt han ville.
Han pleide å si at han heller ville dø -
- enn ende som handikappet.
På sykehuset... visste han at alle ønsket at han skulle kjempe.
Han vil at dere skal vite at på et tidspunkt hadde han et valg.
Og han valgte å gi slipp.
Prøv å forstå det.
Prøv å forstå det. Jeg etterlater dere med hans kjærlighet.
Jeg liker å dra dit. Jeg vet ikke hvorfor.
Det å se lettelsen folk føler. Det er nok det.
- Det er fantastisk. - Hvorfor inviterte du meg?
Jeg er virkelig god til å fornemme ting. Se ting.
Jeg kan se smerten din i auraen din.
Og jeg har også sett søknaden din om leiligheten.
Det tok meg lang tid å krysse av i den boksen.
Det virket liksom ikke rett. Det føltes ikke som meg.
- 'Enkemann'. Det er... - Ja.
Jeg ville vise deg at det er noe etterpå.
At det finnes en slags sjel.
Jeg ville i hvert fall prøve.
Det var sprekker i veggen.
Jeg trodde ikke du var...
Jeg visste ikke om du var en dyreelsker.
De er interessante.
Det er dronninga. Hun ligger på eggene sine, omgitt av vakter.
Alle har ulike jobber. Soldater, matsamlere, rengjøringsfolk.
Sykepleiere. Deres sosiale mønster ligner menneskets.
Men de dreper aldri deres artsfeller.
Beklager. Jeg studerte entomologi før jeg begynte på kunstskolen.
Den vitenskapelige delen interesserte meg aldri noe særlig, så jeg sluttet.
Jeg skjønner ikke hvordan du klarer det.
Maur er en ting, men alle de andre...
- Jeg har edderkoppallergi. - Ingen har edderkoppallergi.
Jo, jeg.
- Jeg kan bevise det for deg. - Ja, det lyder morsomt.
Tanta mi het Charlotte.
Hva er det der for noe?
Det beskytter helsa og sjelen. Det er bra mot sår hals.
- Hvorfor det? - Fordi det er blått.
Folk har gjort det i årevis.
- Virker det? - Jeg synes det.
Mange mennesker er berørt og bedrøvet. Deprimerte.
Hva betyr Lauren Parris for deg? Har hun betydd noe i livet ditt?
Nick, du var en stor fan av Lauren, ikke sant?
Jo, hun var ei stjerne. Hun var høyt respektert i musikkbransjen.
Vi mennesker er langt mer kompliserte enn man skulle tro.
Man mener at vi bare bruker 10 % av hjernen vår.
Noen av oss enda mindre.
Kanskje resten er beregnet til en høyere form for bevegelse, -
- tanker, kommunikasjon... Du vet, sånne ting.
Tror du at noen mennesker er tankelesere?
Å ja. Alle kvinner.
Herregud. De har mer bruk for blikkenslagere enn malere her.
- Vil du ha en kopp te? - Ja takk.
Det er noe i det der clairvoyance.
Noen folk vet ting de ikke burde vite.
Tror du det er det medier gjør? At de ikke virkelig snakker med ånder?
Kanskje de kan bruke deler av hjernen vi ikke kan.
Kommunisere på et annet nivå. Kanskje til og med med de døde.
Jeg sier ikke at jeg tror på det. Men det er ikke umulig.
La oss spille litt musikk med Lauren Parris.
Hun fikk flere kondolansebrev enn noen annen musikkstjerne.
Nå...
Det må være underlig for deg, siden du kjente henne.
Vel, Elisa kjente.
- Vær så god. - Takk.
- Er alt i orden? - Ja.
Skål, kompis.
Benjamin Slater? Kriminalbetjent Jackson. Kan jeg komme inn?
- Hvorfor flyttet du? - Hva dreier dette seg om?
- Hvor var du 17. Mars? - Dreier det seg om forsikringen?
- Jeg kom ut for en ulykke. - Navnet ditt har blitt nevnt.
Etter rekonstruksjonen av mordet på Lauren Parris.
Og vi har deg på kamera, hvor du følger rekonstruksjonen.
Visste du at mange forbrytere dukker opp -
- til rekonstruksjonen av forbrytelsene deres?
Det er vel litt som å se et teaterstykke man selv har skrevet.
Man vil ikke gå glipp av det.
Selvfølgelig er det også et bredt utvalg av gærninger, forfølgere -
- og folk med tvangstanker som dukker opp ved rekonstruksjoner.
Hvorfor flyttet du da?
Det er jo bare et par hundre meter fra stedet -
- hvor Lauren Parris sist ble sett.
Vet du hvordan hun døde?
- I kanalen. - Det er hvor hun døde.
Hun ble slått til døde, strangulert og kvalt.
Som om fyren prøvde å drepe henne tre ganger.
- Merkelig. - Jeg lå i koma etter ulykken.
Hva med deg? Elsker du henne eller hater du henne?
- Ingen av delene. - Selvfølgelig ikke.
- Hvor er utklippsboka di? - Unnskyld?
Utklippsboka di. Bilder, utklipp, artikler...
Det er ikke ulovlig. Ikke det alene.
Vel... Jeg har tusen andre kunder å ta meg av.
Politiet håper at en rekonstruksjon av Lauren Parris' siste timer -
- vil hjelpe dem videre.
Det er nå to uker siden liket av sangerinnen ble funnet.
Så langt har ikke politiet gjort store framskritt i etterforskningen.
Hvor hun gikk etterpå vet man ikke.
Politiet håper at denne rekonstruksjonen kan løse mysteriet.
Politiet vil gjerne oppspore denne mannen, som ble sett på markedet.
Han var kledd i en parkacoat. Vitner sier at han virket opphisset.
Jeg har bilder av mordstedet.
- Elisa! - Ben!
Hånda di blør.
Er alt i orden?
Hånda mi blør.
Vil du snakke om vertinna?
- Hvordan vet du om henne? - Du nevnte henne tidligere.
- Gjorde jeg? - Hva heter hun?
- Charlotte. - Aha! Liksom di...
- liksom tanta mi, ja. - Hva synes du om det?
Hva jeg synes?
Jeg synes ikke noe. Hva skulle jeg synes?
Jeg vil gjerne se hva du har tegnet.
- Vil du? - Noe plager deg.
Du plager meg.
Ser du fortsatt på Charlotte som tanta di?
Jeg pleide å se på henne som mora mi.
Hun var min nærmeste etter at mamma døde.
- Hvordan får det deg til å føle nå? - Ikke noe.
Hun dro. Sånn er livet.
Hun dro.
- Hun hadde hjemlengsel. - Lyder det rimelig?
Hun skulle bare bli et år. Du var bare seks.
- Du hadde mistet foreldrene dine. - Stopp.
- Får jeg se hva du har tegnet? - Nei.
Charlottes tryllespinn Benjys bok.
- Har vi lov til å være her? - Jeg har jobbet her.
Det var ikke det jeg spurte om.
- Hva er det med ham Roland? - Han er ikke så ille.
Han fulgte med bygningen. Han var oppsynsmann da det var et sykehus.
- Han er full av historier. - Han elsker likhuset, hva?
- Jeg går ikke ned dit. - På grunn av de døde?
På grunn av edderkoppene.
Du kan likså godt se på den, nå som du er her.
Ok, jeg har sett på den.
- Hva var leiligheten min før? - Det var bare en avdeling.
Det er bare plastikk.
Prøv å holde den. Det er liksom de blå krystallene dine.
Som forøvrig ikke virker like bra som nikotinplastre.
Kom med hånda di.
Lukk øynene dine.
- Jeg føler meg latterlig. - Forestill deg at den er levende.
Okei...
Fase én er fullført.
Tante Charlotte.
Elisa.
Ben!
Ikke vær dum, Ben!
Okei. Ja...
Ja, jeg mottar. Jeg mottar, jeg...
Jeg blir dratt...
Ja. Ja...
Her. Det er en som er splittet her.
Sorg. Jeg føler sorg.
Sterk morsfigur. Veldig bekymret for sønnen sin.
Benjy. Benjy, ja.
Ja. Du er ulykkelig over å ha mistet kona di.
Det er ikke så lenge siden.
Så mye død i tankene dine.
Så mye død.
Jeg mottar en tydelig 'A'. A, E... L...
- El... Eli... - Elisa.
Er Elisa kona di? Ja. Ben...
Elisa har ikke gått bort. Elisa er ikke død. Nei.
Ben...
- Ben! - Hvem faen tror de folkene...
Dere folk! Dere leker med folks liv!
Hvem er du? Og hvem faen er hun?
Ben, vær så snill.
Hva regnet du med? Trodde du det ville hjelpe?
Vil du få det bedre?
Jeg er jo ikke syk. Er jeg?
- Jeg vil bare komme meg videre. - Så slutt å se deg tilbake.
Jeg hjalp deg da du mistet foreldrene dine.
Du må stole på meg. Derfor må du ikke lytte til...
noen andre?
Fortell meg mer om Charlotte.
Hun er snill.
Men hun er...
Hun er for snill. For tillitsfull.
Hun har sikkert aldri levd et normalt liv.
- Synes du at du har det? - Hvis bare...
Er det en del av deg som ønsker å leve et uvirkelig liv, liksom hennes?
Ikke begynn med det der.
Jeg spør bare om hun kanskje er en flukt fra virkeligheten.
De koster 5.
Liker du å samle på ting?
Hva i helvete skal det bety? Jeg kjøpte ikke noe.
- Du har kjøpt andre ting. - Dere må være desperate.
- De fleste er interessert i saken. - Men ikke i bilder av mordstedet.
Hvorfor kaster dere bort tida på meg?
For vi vet fortsatt ikke om Lauren Parris ble drept -
- før eller etter bilulykken din.
Hun forsvant to dager før du havnet i koma.
En detalj du var nokså tilbakeholden med.
Og som du sikkert vet var liket hennes så ille...
Du har jo vært sykelig besatt før, ikke sant?
Elisa!
Unnskyld.
Elisa!
Gå tilbake. Hva med å si unnskyld?
- Misser du ikke poenget? - Hva er det?
Hun skal liksom være død, ikke sant?
Jeg trodde det ville interessere dere. Jeg mener, det er vel ulovlig?
Jeg vil ikke gi henne problemer. Jeg er bare...
Bare la meg snakke med henne.
Vis meg hvor hun bor. Jeg vet at dere vet det.
Er dette kona di? Vi fant det i pungen din.
Ja.
Er dette også kona di?
- Nei. Jeg aner ikke hvem det er. - Det er kvinnen du fulgte etter.
Jeg har nettopp sagt at jeg ikke aner hvem hun er.
Det gamle sykehuset hvor du bor. Vet du at Lauren Parris ble født der?
Det burde du da vite, med alle avisartiklene du har.
Jeg vil gjerne ta en titt på ditt atelier. I Rathwell Street, hva?
Det er under renovering. Det er ikke et atelier lenger.
- Savner du det? - Du har ikke rett til å vurdere meg!
Jeg går til en allerede. Snakk med ham!
- Jeg trenger ikke det. - Hva?
Du ser fortsatt ikke at du er sykelig besatt, hva?
Jeg vet heller ikke hvordan det er mulig.
Men hvis man ikke kan stole på sine egne øyne, -
- hva skal man da stole på?
- Unnskyld? - Jeg vet ikke.
Tror du bare på det du kan se?
Tror du på kjærligheten?
Bare slapp av.
Lukk øynene dine.
Carrie? Kan jeg få snakke med deg?
Jeg vet at du ikke vil se meg. Det handler om Elisa.
- Jeg er sikker på at hun er død. - Hva snakker du om?
Tviler du på at hun er død nå?
- Hvis jeg bare kunne... - Nei, Ben.
Stopp. Du har rett. Jeg vil ikke se deg.
Overhodet ikke. Okei?
La oss være i fred, og kom deg videre med livet ditt.
'La oss være i fred.'
Det var det Carrie sa. 'La oss være i fred.'
- Tror du hun mente Elisa? - Nei...
Hvem da? Hvem som helst som ikke er deg?
Jeg er ikke paranoid.
Tror du Charlotte er en del av 'oss'? Hva får hun ut av dette?
Jeg vet ikke.
Laurens manager, Emery Jones, kom med denne appellen.
Politiets etterforskning er fortsatt i full gang.
Alle tankene våre er hos familien og fansen hennes.
Men det jeg vil si er...
Hvem du enn er så kan du ikke gjemme deg.
Du er ikke usynlig.
Du kan ikke gjemme deg.
Hei, Ben.
Først syntes jeg synd på deg. Så syntes jeg du var dødsirriterende.
Så ble du verre. Og så forsvant du.
Nå synes jeg slett ikke synd på deg.
Du må la folk sørge. La deg selv sørge.
- Elisa er død. - Elisa...
Jeg har ikke noe med Lauren Parris å gjøre.
Ta deg sammen. Du er sprø. Jeg hadde rett. Carrie hadde rett.
- Jeg vet ikke hvorfor du er her. - For å be deg stoppe.
- For Elisas skyld. - Elisa...
Du gjorde livet hennes til et helvete.
Ta deg sammen, Ben!
DIKT TIL PARRIS
FORSVUNNET DØD
Syking!
Har du ikke noe å si?
Tegn noe til meg. Hva som helst.
Er Elisa død eller i live, tror du?
Hva er galt med meg?
- Hva mener du? - Fortell meg hva som er galt.
Dette er ikke bare noe som er inni hodet mitt.
Jeg er kanskje litt forvirret, men noen kødder med meg.
Flytter på tingene mine og tankene mine.
Gjør det...
Her inne.
Ansiktet hennes på veggen er dekt av svart maling.
Det er der. Jeg har sett det.
Fotoalbumet er brent. Maurene er borte.
Det er virkelige ting. Hva i helvete er det?
Hvordan i helvete skal jeg kunne akseptere sorgen min -
- når all den dritten foregår?
- Vil du akseptere sorgen din? - Hva betyr det?
FANGET! LAURENS MORDER?
MANN I GRÅ PARKACOAT FILMET PÅ GATA
Døra var åpen.
- Jeg var bekymret for om du var... - Hva?
Jeg er redd jeg må gå.
- Antennen har blitt reparert. - Jeg vet det.
Takk.
Når er fase to i edderkopptreninga mi?
Er du her senere?
Hva gjør du her, Ben?
Carrie, du må fortelle meg hva du vet. Om Lauren Parris.
Jeg vet ikke hvem andre jeg skal spørre.
Carrie, jeg trenger hjelp.
Jeg må vite hva du vet. Jeg husker det ikke. Carrie!
Hvis du begynner med noe, ringer jeg politiet.
- Jeg tror det kanskje var meg. - Hva?
Se her.
Se her. Det er jeg som står i bakgrunnen på bildene.
Jeg frykter at det var meg. Politiet har avhørt meg...
Du er mange ting, Ben. Men du er ikke det.
Jeg har levd med denne besettelsen. Jeg vet ikke hvor lenge.
- Eller når det startet... - Ben. Se på bildet.
Du ser ikke på Lauren Parris. Du kikker mot noe annet.
Du var besatt. Av Elisa. Du fulgte etter henne overalt.
Du kunne ikke akseptere at det var slutt.
- Det var aldri slutt. - Husker du det virkelig ikke?
De møttes da hun var danser hos Lauren.
Jeg er lei for det, Ben.
Ben?
- Kom igjen, Ben. Hvem er Charlotte? - Hva?
Prøv å huske da du mistet dine foreldre. Hvem ble di nye mor?
- Hvem erstattet du henne med? - Jeg vet ikke.
- Hvem er Charlotte? - Jeg skjønner ikke hva du spør om.
Hvilken bok snakket du alltid om som barn? 'Charlottes tryllestav'.
- Hvem var morsfiguren? - Charlotte.
Du har blandet dem sammen. Hvem er Charlotte nå?
Sist kom du fordi du hadde mistet mora di.
Denne gangen kom du fordi du har mistet kona di.
Hvem er Charlotte? Hvem er hun, Ben?
Er hun tanta di? Fant du henne i ei bok?
Sier du at Charlotte er en erstatning for Elisa?
Sier du at jeg har skapt henne? At hun ikke finnes?
Charlotte...
Charlotte, jeg tror det er best vi ikke ser hverandre mer.
Ben.
Charlotte...
Det er meg.
Elisa.
Jeg er lei for det. Jeg har kommet for å forklare.
Du har fortalt folk at jeg er død. At jeg var utsatt for en bilulykke.
Men jeg satt ikke i bilen sammen med deg.
Jeg så deg den dagen, men vi kranglet nok en gang.
Lauren var forsvunnet, og jeg var helt fra meg.
Du etterlot meg. Husker du det?
Du etterlot meg midt i ødemarka i øsregnet.
Hvis det er sånn du har det...
Jeg hadde bare ei sko på.
Jeg var klissvåt.
Jeg trodde du ville komme tilbake, men du kjørte bare videre.
Jeg kunne ikke fatte at du bare etterlot meg.
Jeg kom og besøkte deg på sykehuset.
Men du så bare reportasje etter reportasje om drapet på Lauren.
- Jeg trodde du var død. - Jeg vet det.
Jeg skulle ikke ha latt deg tro det så lenge. Unnskyld.
Det var bare lettere sånn, Ben. Du gjorde livet mitt til et helvete.
Emery! Du sendte Emery hit.
Nei. Jeg visste det ikke, Ben.
Han har det vanskelig.
Han og Carrie trodde de gjorde det som var best for meg.
Men det var ondskapsfullt, og jeg er lei for det.
Virkelig.
Så...
Hvem er Charlotte? Er hun snill?
Hun er ikke noen. Bokstavelig talt.
- Det er best jeg går. - Nei...
- Nei, Ben. - Nei, vær så snill.
Det var da ikke alltid så ille mellom oss, var det?
Var det?
Du har gjort dette hele livet ditt.
Ikke så alvorlig som nå, men...
Det er liksom når du sier til folk at du sluttet på kunstskolen.
Du strøk.
Eller at du sa opp på museet.
Du benekter det, og så begynner du å tro på noe helt annet.
Charlotte... Charlotte kommer ikke.
Hun kommer ikke.
Jeg skal kvitte meg med henne. Det skal jeg.
Jeg har det bra nå. Jeg vet hva som er virkelig og...
Jeg skal bevise det for deg.
Bevis det for deg selv, Ben.
Det har gått en måned siden Lauren Parris døde.
Presset økes på politiet for å finne morderen.
Smerten vil ikke forsvinne så lenge morderen er på frifot.
Politiet sier at rekonstruksjonen av Laurens bevegelser har gitt respons.
Men de mangler fortsatt det avgjørende sporet.
'Til Lauren. Farvel! Kjærlig hilsen Elaine.'
Unnskyld at jeg er sent ute.
- Hvorfor er du her? - Fase to.
Bli med meg.
Ben?
Ben!
Ben?
CHARLOTTE
Ben!
Du visste hele tida at Elisa var i live, ikke sant?
Du visste det på samme måten som jeg.
Du er den sida av meg som alltid har vært en fiasko.
Hvis man kikker lenge nok, tror du man kan se... ord?
Ja.
Charlotte...
Du ser...
Du er så vakker. Så...
Det er bare ei sko.
Ben...
Kom hit.
Stoler du på meg?
Jeg vet ikke om dette er en god idé.
Stol på meg.
- Kom. Du er meg. - Okei.
Lukk øynene dine.
- Ben. - Hva?
- Jeg må gå. - Er alt i orden?
Jeg trodde du kom tilbake på jobb i dag.
Beklager, men jeg måtte fortelle det.
- Jeg tenkte at du ville vite det. - Det vil jeg.
Jeg innså at det var det. Jeg...
hadde et valg. Jeg var ikke nødt til bare å la tingene skje.
Jeg kunne... ta kontrollen.
Jeg forstod at det ikke trengte å være en del av livet mitt lenger.
- Du hadde rett. - Du innså at du hadde et valg.
Ja.
Det er ok.
Hun er borte. Jeg vet det.
Hun er borte.
Jeg må bare komme meg videre.
Hun er død.
Hun er død. Elisa er død.
En mann har i dag blitt arrestert for drapet på Lauren Parris.
Gareth Cawood ble arrestert etter en av de største etterforskningene -
- noensinne i Storbritannia.
Lauren ble funnet i en kanal i East London forrige måned, -
- etter at hun forsvant på sitt lokale marked i Hackney.
Cawood blir framstilt for retten i morgen.
Kl. 10.30 i morges ble Gareth Cawood, -
- en 27-årig mann fra 42 Princeton Avenue i Hackney, -
- siktet for drapet på Lauren Parris.
Han blir framstilt for retten...
Vil du fortelle meg hva som skjedde? Hvorfor?
Du passet til profilen.
Arbeidsløs. Einstøing.
Tvangstanker.
Men jeg mente ikke at det gjorde deg til morder.
Charlotte. Det het hun.
Jeg vet det.
Oversatt av: Anna Bjørshol SDI Media